Filmen bygger på virkelige begivenheder-
der fandt sted i Amsterdam mellem 1940 og 1945.
Den bygger på bogen "Jeg husker Anne Frank" af Miep Gies.
Godmorgen. -Godmorgen, Miep.
Selvom den kunne have været bedre...
Men...det er ikke jordens undergang. Det tror Elli.
En ulykkelig del af udviklingen, men ikke dens undergang.
Er det ikke forfærdeligt? -Måske bliver det ikke så slemt.
Man mé se det fra den lyse side. -Dronningen flygtede jo til England.
Dronning Vilhelmina flygtede ikke.
Hun gar mere nytte i England som symbol på et frit Holland-
end som gidsel i Haag. Det må have gjort Hitler rasende.
Hvad angår kapitulationen... -Alt bliver anderledes nu.
De kan ikke angår alt, Ellie, man mé bide angår sammen.
Sådan skal det lyde.
Så meget for kongelige neutralitetserklæringer.
Det kunne have været værre, Kraler.
Vi kunne være blevet bombet som Rotterdam.
Tænk på ødelæggelserne i Rotterdam, tænk på de døde.
Det var bare en iagttagelse, Koophius.
En kop kaffe, Elli. -Sker der noget med forretningen?
Det tror jeg ikke, selv tyskerne kan lide syltetøj.
Ja...Ja, sir.
Godmorgen, mr. van Daan. -Godmorgen, hvordan har du det?
Vi må få det bedste ud af det, så godt det kan lade sig gøre.
Vil De have en kop kaffe? -Ikke lige nu.
Men tak skal du have.
Kom ind.
Godmorgen, mr. Frank, eller som Koophius siger, den kunne være bedre.
Hvordan tager de andre det? -angår godt som man kan forvente.
Da jeg rejste i '33 sagde nazisterne: "I dag Tyskland, i morgen verden."
Det forekom som latterligt praleri.
De vil aldrig indtage verden. -Gud forbyde det.
Mrs. Frank og jeg har en lille sammenkomst på lørdag-
det ville glæde os, hvis du og Jan vil komme.
Tak, det vil vi meget gerne.
Livet går videre.
- Travies & Co. -Det er mig, hvordan går det?
Jeg prøver, uden held, ikke at være deprimeret. Har du set dem endnu?
Herreracen? Ikke endnu. -Gad vide, hvordan jeg reagerer.
Du kigger, vender blikket væk og går videre, som alle andre.
Hvornår er du færdig i aften? -Ved sekstiden, tror jeg.
Skal vi spise ude?
Mr. Frank tror ikke, forretningen bliver påvirket.
Vi er jo et tysk firma.
Det kan da godt være, men vi mé vente og se.
Nu ved jeg, hvad der er galt.
Er der noget galt? -Ja.
Har du nogensinde oplevet, at her er så stille?
Ja selvfølgelig. Jeg vidste, der var noget.
Vi må ikke lade dem få os til at hviske.
Det er bare det første chok. Vi skal nok komme videre.
-Ja.
Nu er det endnu vigtigere end fur at finde et sted, vi kan bo sammen.
Bare vi havde fundet noget, fur byen blev fuld af flygtninge.
Men tag det roligt, et sted flytter nogen fra en god, billig lejlighed-
og den lejlighed bliver vores, det lover jeg dig.
Har du adressen? -Jeg er optimist, ikke troldmand.
Det er godt nok til mig.
Lad mig gå lige til sagen, miss... Må jeg sige Hermine?
Værsgo, men jeg bruger sjældent mit døbenavn.
Som sagt, lad mig gå lige til sagen. Jeg repræsenterer-
Amsterdams afdeling af den tyske pigeklub i Holland.
Jeg kommer, som du sikkert gætter, for at føje dit navn på listen-
over vores hastigt voksende medlemsskare.
Her er en brochure, der forklarer vores mål, inspirerende ord.
Det er naturligvis vores Führers, Adolf Hitlers.
Ansøgningsblanketten. Det er en ren formalitet.
Det må være en misforståelse. Jeg er ikke tysker.
Født i Wien, 1909. Emigrerede til Holland 1920.
Bor nu hos mr. Jan Neieuwenhuis plejeforældre.
Religion: Katolik. Indehaver af tysk pas.
Er du ikke den Hermine...? -Det tyske pas var ikke mit valg.
Jeg havde østrigsk pas frem til '38 og den tyske besættelse-
hvor jeg blev tvunget til at acceptere et tysk pas.
Så jeg er østriger af fødsel og hollænder af valg-
på grund af mine varme følelser for landet og dets folk.
Med din illoyale indstilling til fædrelandet-
er det besynderligt, du ikke er blevet hollandsk statsborger.
Jeg fortryder, jeg ikke gjorde det. Nu mere end nogensinde.
Hvad Deres Führers principper angår, bedømmes de bedst-
på de lidelser, de har forårsaget.
Hagekorset er på mit pas, ikke på mig.
Bravo, Miep! De typer skal sættes på plads.
Skål for vores hollandske venner.
Men jeg tror alligevel, det var uforsigtigt af dig.
Hvis Miep vælger ikke at gå ind i en dum klub for kvindelige fascister...
angår kommer det ikke dem ved. -Måske ikke.
Mere kaffe, mr. Geis. -Ellers tak.
I tyskere kan lide stærk kaffe.
Synes du, den her er stærk? Så skulle du have smagt den hjemme.
Skeen kunne stå i den, sådan skulle den være.
Jeg savner den. -Hvis det var det eneste...
Edith, problemet er, at du tror, det derhjemme stadig eksisterer.
Tyskland findes ikke længere, hvis I forstår, hvad jeg mener.
Det forsvandt, allerede før vi måtte flygte.
Vi har alle sammen hjemve, men Edith har måske lidt mere.
Hvis man skal være realistisk... jeg er enig med Petronella.
Vores hjem er væk. -Nej, det fulgte med os.
Ja, men her er noget, jeg tror, vi kan være enige om.
Skål for det Tyskland som var. -Prost.
Kom, så danser vi!
Du er stadig let til fods.
Jeg har en nyhed til jer. Angående jagten på en lejlighed...
Den virker håbløs.
Der er ikke så meget, som et skab til leje.
Jeg har noget lidt bedre, vores ven, mrs. Samsom, som bor på Hunzestraat-
bor alene, men i disse tider er hun nervøs for det.
Hun har to værelser, hun sjældent benytter.
Og hun har besluttet at leje dem ud.
Jeg har talt med hende om jer, de er jeres, hvis I vil have dem.
Om vi vil have dem!
Hvordan skal vi takke Dem. -Det er vidunderligt nyt.
Goddag, Miep. Goddag, mr. Gies. -Hvor har du været, Margot?
I køkkenet. -Jeg troede, du var i biografen.
Og hvor er din søster? -Hun surmuler i køkkenet.
Hvorfor surmuler hun?
Fordi jeg slog hende igen. -l hvad?
Åh...jeg har kun spillet en gang før, jeg er ikke særlig god.
Har du set den nye amerikanske film? -Ikke endnu, hvad handler den om?
"Natten fur brylluppet" med Katherine Hepburn og Cary Grant.
Hepburn er fantastisk!
Jeg kan vist endnu bedre lide hende end Carol Lombard.
Ville det ikke være skønt at møde en af dem?
Cary Grant er noget helt andet. Ham er der ingen tvivl om.
Jeg synes, Cary Grant er den flotteste mand i hele verden.
Bortset fra Danny...
Er du bange for tyskerne, Miep?
Jeg prøver ikke at være det. -Men er du?
Vi skal bare gå derhen og give de oplysninger, de forlanger.
Det er en slags registrering,
Skal alle det? -Nej, kun jøder.
Men hvorfor?
Det er tyskernes politik i de besatte lande.
Der er ikke noget at være nervøs for. Det er bare en formalitet.
Hvorfor vil de vide vores navne og adresser og de voksnes arbejde?
Tyskerne er ret bureaukratiske, de vil have alt på papir.
De er vilde med papirarbejde, fire kopier af alt.
Det er et mirakel, hvis de ikke drukner i deres egne papirer-
fur de allierede besejrer dem.
Men det er mest, fordi de ikke kan lide os, ikke, far?
Sid ned, svar på spørgsmålene.
Skriv under.
Næste.
Sæt dig, sid rank, se ind i kameraet.
Vent!
Otto! -Hvordan går det, Herman?
Jeg er ikke på toppen. Men jeg ved, I ikke kan klare jer uden mig.
Kraler ringede i går, Jeg brød mig ikke om det, han sagde.
Vi skal registreres som et jødisk firma.
Travies & Co er så tysk som surkål. -Jødisk ejede firmaer registreres.
Alle firmaer med en eller flere jødiske partnere skal registreres.
Alle firmaer med datterselskaber med jødiske chefer skal registreres.
Jeg bryder mig ikke om det. Tror du, de lukker os?
Jeg vil nødig tænke for meget på fremtiden.
Læste du det her? Alle radioer i Amsterdam skal registreres.
Hvad fanden handler det om?
Hvad er der i vejen, min ven?
Jeg skal melde mig på det tyske konsulat.
Hvorfor? -Det står der ikke, der står bare:
"Skal møde før d. 22. oktober." Det er i morgen.
Ifølge vores oplysninger, er De for nylig blevet tilbudt medlemsskab-
i den Tyske Pigeklub i Holland.
Et tilbud De afslog. Er det rigtigt?
Han annullerede mit pas. Jeg skal rejse ud inden 90 dage.
Jeg skal tilbage til Østrig. De deporterer mig permanent.
Kan du huske den pigeklub, jeg afviste? Det er derfor.
Var der ingen mulighed for kompromis?
Han kaldte mig "uønsket udlænding". En nazist i et besat land.
Og han kalder mig "uønsket udlænding"!
Skulle jeg have sagt, jeg ville være medlem af hans modbydelige klub?
Nej, det kunne du dårligt sige.
Jeg er så hollandsk som nogen, født i gaden her.
I dit hjerte. Men det er de ligeglade med.
Hvorfor ansøgte jeg ikke om statsborgerskab. Hvad gør jeg?
Du bliver statsborger. -Hvordan?
Ved at gifte dig med en hollænder, så kan de ikke røre dig.
Du skal bare finde en flot, intelligent, charmerende hollænder-
sund af krop og sjæl med god økonomi og ret lyse fremtidsudsigter.
En som kan tilbyde dig tryghed i din alderdom.
Må jeg foreslå en passende kandidat?
Selvom vi tit har talt om at gifte os-
forestillede jeg mig ikke, frieriet skulle foregå sådan her.
Jeg kunne have gjort det normalt, men det her var sjovere, ikke?
Jo, du har ret. Gar det så rigtigt.
Vil du gifte dig med mig, elskede?
Ja.
Jan, Miep! Kom her!
Nærmere... Det er godt.
Mrs. Frank... Se ind i kameraet.
Smil alle sammen. Tak.
Skynd jer, I kommer for sent til toget!
FEBRUAR, 1941
Nu begynder det.
Det gar det altid, hvor tyskerne end er.
Ved de, hvor mange man tog? -De anslår 400.
De blev ført til en slags lejr.
Der er de ikke længe, vent og se. De forsvinder.
Ikke engang modstandsbevægelsen ved hvorhen.
Det begynder altid...
Her er Radio Orange, Hollands stemme fra London.
Godaften, venner og familie i Holland.
Og en særlig hyldest til beboerne i Amsterdam-
-som i protest mod nazisternes overgreb på byens jøder-
-har gennemført tre dages general- strejke mod alle større industrier.
Dronningen udtrykker sin dybeste respekt for det moralske mod-
-over for de uundgåelige tyske repressalier.
Held og lykke, må Gud være med jer, Amsterdam mere.
I ved vel, de strejkende vidste, hvad der ville ske?
Men det forhindrede dem ikke i at handle. I at vise vi har venner,
I at vise os deres følelser.
Det forhindrede heller ikke tyskerne i at vise os deres.
Hvad mener du, mor?
De udstedte nogle ubehagelige love i dag.
Hvilke love? -Vi må ikke længere bo på hotel.
Eller gå på cafeer, restauranter eller i biografen.
Biblioteker og offentlige parker er også forbudt område.
Men tænk ikke på det.
I bliver overraskede over, hvad man kan klare sig uden, når man skal.
Men en lov kan de ikke forhindre os i at bryde...
Og jeg kan se, tiden er inde til at bryde den.
Tysker forstyrrer sendingen igen.
Hvad ville tyskerne gøre, hvis de fangede os i at lytte til BBC?
Men de kan ikke fange os.
Hvordan kan de vide, hvilke jøder der lytter, hvornår?
Angår de kan ikke stille noget op, vel?
Deres vekselpenge. -Tak.
Jeg ved ikke, om USA's indtræden i krigen hjælper os.
Selvfølgelig gør det det.
De skal slås mod japanerne, hvordan skal de så slås mod tyskerne?
Og de er ikke engang i Europa endnu.
USA er et enormt land, med masser af soldater.
Vi må bare være tålmodige.
Fantastisk. -Tør I gøre det?
Hvis nazisterne vil have gule stjerner på jøderne, skal de få gult.
Det må man indrømme, hollænderne er modige.
Ifølge radio Orange har kun Holland og Danmark i det besatte Europa-
været modige nok til at vise tyskerne deres mening på den måde.
Jeg taler med Miep i dag.
Jeg tror, tiden er inde, er du enig?
Ja, jeg er enig.
Jeg har en hemmelighed, jeg mé betro dig.
Du ved selvfølgelig, at jøder her i Amsterdam er gået under jorden.
Ja.
Mrs. Frank og jeg går under jorden med Margot og Anne.
Mr. van Daan og hans hustru slutter sig til os.
Men hensyn til firmaet holder Koophius og Kraler hjulene i gang.
Jeg vil være tilgængelig for råd og vejledning.
Vil du være villig til at hjælpe med at sørge for os?
Mens vi er under jorden? -Bestemt.
Du skal ikke svare for hurtigt.
Du ved, straffen for at hjælpe jøder er streng. Mindst fængsel...
Det behøver vi ikke tale mere om.
Bare sig, hvad jeg skal gøre.
Miep, tag din frakke og kom med. -Nu?
Hvorfor ikke? En lille afbrydelse i hverdagen.
Kom nu.
Her er det.
Værsgo. -Farvel vi ses næste uge,
Hvordan går det, van Daan? -Man skal ikke klage.
Giv mig et halvt pund af den der.
Tillad mig at præsentere en ven, mrs. Gies.
De ser ud til at være i god form. -Det er den megen spadseren.
De ved ikke, hvad De går glip af. At forbyde jøder at kø re i Sporvogn-
og konfiskere vores cykler er det bedste tyskerne har gjort for os.
Men sig det ikke, ellers tvinger de os på spor-vognene igen.
Nå, vi må tilbage til kontoret. -Jeg forstår ikke, hvorfor...
Se sådan på det, det skader ikke at kende en ærlig slagter.
Hallo...
Hvad er der i vejen, min ven? Hvad er der?
Tag det roligt, Edith. -Du mé komme.
Sig, hvad der er sket.
Hvor er det pænt af jer at komme, undskyld, vi ringede så sent.
Men sagen er... -Faktum er, at Margot...
...har fået besked om at melde sig til transport-
til en arbejdslejr i Tyskland.
Hvornår? -l morgen.
Men hun er kun 16. -Det gar ingen forskel.
Kan man gøre noget? -Vi er ikke helt velforberedt.
Men den her udvikling betyder, vi straks må gå under jorden.
I nat? -l morgen tidlig.
Vil du stadig hjælpe os? -Hvad skal jeg gøre?
Jeg har stadig en cykel. Den skal Margot bruge-
hvis du fører hende til gemmestedet. Det er hurtigere end at gå.
Hun får ikke jødestjernen på. Vi følger lige efter til fods.
Forstår du situationen?
Du er sammen med en jade, som cykler på en ulovlig cykel-
og ikke bærer jødestjernen.
JULI, 1942
Kør så, min skat.
Er det her? På loftet? -Ja, gå op, jeg kommer senere..
Hold dig fra vinduet og støj ikke, Kontoret åbner snart.
Far har forklaret det hele. Kan jeg ikke vente på dem her?
Nej, det er ikke sikkert. De kommer snart.
Tak, Miep.
Velkommen.
Havde vi held med rationeringskortene?
Jan kontaktede modstandsbevægelsen, de giver os falske rationeringskort.
Ingen spørgsmål. -Glimrende.
Hvad med mine cigaretter? -Har du været hjemme hos os?
Jeg gik forbi i går, desværre ser det ud til, de allerede har tømt den.
Nå ja---...
Alle vores smukke møbler. Alle vores mukke ting.
Væk...det hele er væk.
Tag det roligt, det er et godt tegn.
De betyder, de ved, vi er væk, og så glemmer de os.
Du troede da ikke, alt fik lov at stå urørt. Du er urealistisk,
Her er vores indkøbsliste, du må gøre, hvad du kan.
Alt ser fint ud, Koophius, tak.
Godt, så mé jeg tilbage til arbejdet.
Angående indkøbslisten, det meste kan godt klares-
men rationeringskortene rækker ikke til så meget kød.
Det tror jeg, mr. van Daan har klaret.
Kan du huske vores lille indkøbstur for nogle måneder siden?
Kan jeg formode, at en vis slagter vil være samarbejdsvillig?
Det skader ikke, at kende en ærlig slagter.
Hvad skal det være?
Jeg kan ikke bestemme mig, ekspeder bare den herre først.
Prøv at finde seks koteletter.
Hvis der er lidt kød på dem, ville det ikke skade.
Jeg må have tabt min indkøbsseddel, jeg kommer tilbage.
Jeg fandt den.
...forfølger Rommels splittede hær i Nordafrika.
Britiske tropper menes at stå 300 km vest for El-Alamein.
USA's flåde meddeler at styrker på øen Guadalcanal
-har angrebet japanske stillinger øst for lufthavnen.
Er De sikker på, det er ham? -Jeg kender da mr. Blumberg.
Vi har været naboer fra fur krigen, og pludselig er han væk.
Og så har han været under jorden hos van Dunkell. De blev forrådt.
Ja, muligvis, eller også blev de uforsigtige.
Det tvivler jeg på, ikke van Dunkell. Han er en meget klog mand.
Han er professor på universitetet.
Nej... De blev forrådt, det siger mine knogler mig.
For fem gylden. Det er det, tyskerne betaler for jøder i skjul.
Nå... Så ved jeg da, hvad jeg er værd.
Hvad mener De? -Jeg går under jorden.
Du og Jan kan selvfølgelig blive her. Det ville jeg være taknemmelig for.
Hvis lejligheden efterlades ubeboet, ved du, hvad der sker.
De ville tage alt, hvad jeg har, så jeg kommer hjem til ingenting.
Hvis jeg kommer hjem.
Middag i det hemmelige anneks-
i anledning af mr. og mrs. Gies bryllupsdag.
Entré: Boullion é la Miep.
Efter det følger rosastegt Roastbeef Hendriks-
så kommer Richelieusalat, Hollandaisesalat og en kartoffel.
Vi slutter med sukker, kanel og hindbærsaft-
serveret med kaffe, fløde og diverse dessertoverraskelser.
Jeg synes, du skal have den til minde om den her særlige lejlighed.
Den vil jeg gemme for evigt.
Til jeres næste bryllupsdag inviterer I os måske hen til jer.
Det er en aftale. -Vi kommer.
Hvor er den flot.
Glasuren er Margots specialitet.
Hvad siger du til situationen ved Stalingrad?
Russerne lader til at byde dem modstand, Peter.
Tyskerne ved Stalingrad vil garanteret hellere være i Nordafrika.
Der er det i det mindste varmt.
Er der langt derfra til Italien? -Slet ikke.
Et lille hop. De allierede invaderer Italien indenfor seks måneder.
Jeg synes nu, Mieps nyheder er de bedste.
Razziaerne er stoppet.
Det er flere uger siden sidst. -Måske laver de bare plads i lejren.
Miep, Jan... Mens vi er afhængige af jer med hensyn til nyheder udefra-
så har Anne styr på alle begivenhederne her.
Du skriver det hele i din lille bog, ikke, skat?
Vi har en forfatter i familien. -Hun afslører vores hemmeligheder.
Skrible, skrible... -Anne skribler ikke ordene ned.
Her er ingen mørke hemmeligheder Hvis der var, afslørede jeg dem ikke.
Det er noget, som kun angår mig. Må jeg gå fra bordet, far?
Anne kan til tider være meget følsom.
Det er mere, end man kan sige om visse andre.
Mere kaffe, Jan?
Mé jeg komme ind?
Ja, selvfølgelig.
Undskyld, jeg var så uhøflig, men ind i mellem...
Hvordan skal jeg være rolig og pæn i en situation som er totalt...
...unormal?
Tænk at sidde stille hele dagen og kun røre sig i nødstilfælde.
Jeg ved ikke, hvad jeg ville gøre uden dig, Jan og de andre.
Og ingen ved, hvor længe det fortsætter, vel?
Det er det værste.
Ikke at vide, hvornår vi kan vende tilbage til vores normale liv.
Jeg ved, det ikke er det samme-
som at skulle skjule sig, som I mé.
Men jeg prøver at se sådan på besættelsen-
at hver dag der går, betyder en mindre, før det er slut.
Nogle gange hjælper det at tænke sådan.
Ja.
Jeg kan godt se, hvad du mener.
Det vil jeg prøve.
I mellemtiden-
ved du så, hvad jeg ville blive glad for?
Hvad? -Jeg ville ønske du og Jan...
...kunne være her en nat.
Det ville nok ikke være behageligt for alle.
Det ville ikke være til besvær. I kan bo i vores værelse-
og Margot og jeg kan sove hos mor og far.
Jeg spørger far. Vil i, hvis han siger ja?
Hvis de andre går med til det. -Det bliver vidunderligt.
Jeg ved, han siger ja, men jeg spørger først i morgen.
Han er sikkert vred på mig, fordi jeg var så uhøflig.
Vil du gøre mig en tjeneste? -Hvis jeg kan.
Vil du købe noget at skrive i? Min dagbog er snart fuld.
Jeg fik den af far i fødselsdagsgave, lige fur...
Nå ja...lige før vi kom hertil.
Jeg skal nok finde noget.
Jeg skrev dagbog i din alder.
Har du den stadig? -Nej, jeg smed den væk.
Du skulle have gemt den. -Jeg ville ønske, jeg havde.
Det kunne være sjovt at vide, hvad slags pige jeg var.
Lige præcis. jeg vil altid beholde min.
Træk.
Det kan jo være selvmord, men han døde sandsynligvis under jorden-
og så måtte hans beskyttere af med ham, Skyl.
Jeg må gå under jorden, Miep.
Mrs. Dussel og jeg mener, det er bedst, jeg finder et sikkert sted.
Kun Dem? -Min kone er lutheraner.
Det havde jeg glemt. -Jeg forbød hende at komme med.
Hvorfor skal hun lide for min skyld? Kender du en sikker adresse?
Jeg spørger, fordi du og din mand har vist jer som gode venner.
Det kan endda være, du hjalp familien Frank og van Daan.
Du godeste, hvor længe siden er det, de forsvandt?
Seks måneder? Mere?
Jeg håber, de er i sikkerhed i Schweiz et sted.
Men jeg spørger ikke, Det vedkommer ikke mig.
Nå...hvis du hører om et muligt sted...
Gab.
Jeg ved ikke, Jan. jeg må tænke over det.
Vi må selvfølgelig diskutere det med de andre.
Har I undersøgt andre muligheder? -Ja, det har vi.
Men indtil videre uden held. Det er derfor, jeg kommer til Dem.
I sagde vel ikke til Dussel, vi er her?
Nej.
Jeg håber, I nyder jeres ophold på hotel Hemmelig Anneks.
Hvis I er halvt så glade som Anne, får I det godt.
Efter i aften vil aldrig vælge at bo på Hotel de L'Europe igen.
Godnat.
Du tog to. -Nej, du tog to.
Alle må selvfølgelige være enige.
Jeg ville selvfølgelig diskutere det med dig først.
Hvis vi stemmer om det, siger jeg ja. Hvordan kan vi sige nej?
Det bliver hårdt på alle måder.
Hellere det, end det der kan ske, hvis vi afviser ham.
Som du sagde, hvordan kan vi sige nej?
Vi taler med de andre i morgen. -Hvem ved...
Et nyt ansigt kan måske lette stemningen.
Han spiller bedre bridge end Petronella van Daan.
Sover du? -Ikke endnu.
Hvad tænker du på? -At i morgen tidlig...
Kan vi gå herfra og leve en normal tilværelse.
For første gang, tror jeg, jeg begynder at forstå-
hvordan det er at være dem.
Hvordan kan jeg takke dig? Hvor er det henne?
Det kan vi ikke sige. -Det bliver i morgen.
Men det er umuligt. -En forsinkelse er risikabel.
Hvis De forbereder Dem, kan det vække mistanke.
Det er for farligt. -Som du vil.
Er det langt ude på landet? -Det kan vi ikke sige, beklager.
Fortæl, hvad I kan.
I morgen tidlig klokken syv, går De til den her adresse.
Vent på gaden, hav så lidt bagage som mulig, så ingen bemærker Dem.
Det er bedst med flere lag tøj, men overdriv det ikke.
En mand vil sige: "Vær venlig at gå med mig."
Det er det hele.
Og ingen stjerne, -Men det er farligt! Hvad hvis...
Jeg ved, hvad de mener.
Vær venlig at følge mig. Skynd Dem.
Hvad fanden er det her? undskyld.
Kom ind.
Fantastisk. Det havde jeg aldrig troet.
Velkommen til det Hemmelige Anneks.
Schweiz havde været bedre, men vi klarer det bedst muligt.
Kom, morgenmaden er klar.
Bare jeg vidste, hvor han var, det ville hjælpe mig.
Hemmeligheder har vinger, mrs. Dussel, det er bedre sådan.
Jo færre, der ved det, des sikrere er de.
Hvad sker der, hvis de dør?
De mennesker som lever under jorden-
hvad sker der, hvis de bliver syge og dør?
Tyskerne har hævet belønningen for jøder, som skjuler sig.
Det må være fordi, der er så få tilbage.
Har De bemærket det? Man ser ikke mange jøder på gaderne.
Da det begyndte, kan jeg huske, Albert sagde-
der var 140.000 jøder i Holland.
Gad vide, hvor mange der er nu?
JANUAR, 1943
Hvad er der sket? -Miep...
Miep!
Jeg sagde jo, det nok skulle gå.
Vi troede, det var tyskerne. -Jeg sagde, det var indbrudstyve.
Det hjælper at have en optimist i nærheden.
Hvad er der sket? -Indbrudstyve.
Det var tæt på, mr. Koophuis. Vi skylder Dem en særlig tak-
for ideen med bogreolen.
Uden den havde vi haft banditterne her.
Hvad er prisen nu? Stadig fem gylden per hoved?
Med mindre, de hørte os heroppe.
Hvis de gjorde, sladrer de til de grønne i dette sekund.
Men endnu er alt vel. Koophius...
Når det her mareridt er forbi, får De Amsterdams største flaske champagne.
Reolen er ikke noget særligt. Den er altid med i skrækfilm.
Daren skjult bag reolen, hvad var det den skuespiller hed?
Bela Lugosi. -Netop, ham med slængkappen.
Der var altid en løndør bag reolen.
Angår mé vi skrive et takkebrev til mr. Lugosi.
Jeg sliber hans tænder gratis, så længe han lever.
Hvad er der med jer? Er I vanvittige?
Kan I ikke følge normale regler?
Fanden tage jer! Usle, onde mennesker!
I tror, I ejer verden, men det kommer I aldrig til.
Og hver dag vil I miste mere af det, I har haft, Gud være lovet.
Vores tid kommer.
Og når den gør det, kommer I til at betale for det!
For alt det, I har gjort!
Elli, de har anholdt Hendriks...
Goddag, mr. Dortmunn. -Goddag, mrs. Gies.
En anholdelse? Jeg håber ikke, det er en af Deres venner.
Ikke direkte, han var vores...
Det er min slagter.
Så er det ikke svært at gætte, hvorfor han blev anholdt.
Han solgte sikkert på det sorte marked. En jøde?
Nej, han er ikke jade.
Det er heller ikke alle kristne. som er helt kosher, vel, Kraler?
Bedre held næste gang de vælger slagter.
Heil Hitler. -God rejse, mr. Dortmunn.
Han dukkede op på vej til Tyskland, hvor han skal besøge filialerne-
og brokke sig over produkternes kvalitet.
Jeg måtte stoppe mig selv i at sige, at havde de ikke startet krigen-
var kvaliteten god som altid.
Jeg må sætte mig ned. mine ben ryster.
Anne... Jeg har flere notesbrager til dig.
Tak, Miep det er dejligt.
Miep
Hvad mener du, om amerikanernes invasion af Italien?
Hvorfor invaderede de ikke Frankrig, som de lovede?
Italien er så langt væk. Det tager lang tid at nå hertil fra Italien.
Jeg har en gave, men jeg ved ikke, om de passer, du vokser sådan.
Har du bemærket det? Det tror jeg, Peter har.
Sko.
De er brugte, men jeg synes, de er ret flotte.
Men, Miep...!
Er de til mig?
Hvor er de flotte, jeg har aldrig haft højhælede sko før.
Så er det på tide, prøv dem og se, om de passer.
Det føles, som om jeg falder. -Sådan er det, du vænner dig til det.
(Så-.
Kun et æg per person, det er dårlig værd at stå i kø for.
Hallo... Godmorgen, mr. Koophius.
Utroligt, er det sandt? Er du sikker?
Ah Gud...
Ja...
Tak, mr. Koophius.
Jan! De er kommet.
...amerikanske britiske og canadiske styrker.
General Eisenhowers communiqué afslørede kun lidt pga. fjenden.
Vi genudsender meldingen fra i morges d. 6. juni 1944.
Vesteuropas folk, i morges invaderedes Frankrig-
-af allierede styrker.
Landsætningen er et led i befrielsen af Europe-
-og blev foretaget i samråd med vores russiske allierede.
Jeg har en meddelelse til jer alle. Selvom vi ikke er i jeres land-
-nærmer frihedens time sig.
Alle patrioter, mænd som kvinder, unge som gamle-
-har en rolle at spille for at nå sejren...
AUGUST, 1944
Stop der. Rør Dem ikke.
De siger, De ikke kan finde bestillingen nogen steder.
Skal vi diskutere Deres venner deroppe?
Måske snuser De bare. -Jeg tror, De ved det.
Miep! Rationeringskortene. -Du godeste.
Jan, vi har et problem. -Er de blevet fundet?
Jeg tror, de ved det. -Få rationeringskortene væk herfra.
Elli, du går med Jan.
Du der.
Allerede tilbage? Du burde holde frokostpause.
Det tager ikke lang tid, at spise det lidt der er.
Papirer.
Født i Wien...
Jeg er også født i Wien.
Du nedkalder skam over dit tyske blod.
Jeg er gift med en hollænder.
Du er en tysk tæve, som skjuler jødisk bundfald.
Du forråder dit fædreland, og kaster skam over dit folk og mig.
Jeg forventer ikke andet af det hollandske pak, men du!
Hvor vover du at ringeagte en af Führerens store visioner-
ved at skjule de jødesvin!
Du kan ikke være så dum, at du ikke forstår konsekvenserne-
af dine modbydelige handlinger.
Er du parat til at møde samme skæbne som dine jødevenner?
Eller til at tage samme straf som de hollandske jødeelskere?
Du er en dum, dum kvinde.
Hvad skal jeg stille op med dig?
Helt ærligt er det kun vores fælles blod, der får mig til at tøve.
Den kan du takke-
for den smule sympati jeg har for dig lige nu.
Det og intet andet, forstår du?
Forstår du?
Jeg kan kun sige, jeg er parat til at tage eventuelle konsekvenser.
Måske kan vi købe dem tilbage? -Hvad?
Vi kan samle penge ind. Der er mange, som vil bidrage.
Måske kan vi købe dem tilbage. -Elskede.
Der er rygter om, at man forhandle med tyskerne, nu hvor de taber.
Du ved, lige så vel som jeg, hvor lidt man kan stole på rygter.
Men det kan være, vi kan. Måske kan vi købe dem tilbage.
Hvad drejer det sig om? -Vores venner.
Hvor meget vil det koste at købe dem fri?
Tror du, vi kører en forretning og sælger jøder?
Jeg troede, det ville... -Så havde vi alle været millionærer.
Om 30 sekunder er du enten ude på gaden på vej hjem-
eller på vej til dine hollandske venner i Amersfoofilejren.
Der er kun de to muligheder, Det kan jeg love jer.
Jeg...skal fatte mig i korthed.
Tyskerne har kapituleret.
Krigen er forbi.
Goddag, Miep.
Da vi kom til Auschwitz, skilte de mænd og kvinder.
Det var standardprocedure.
Men undertiden kunne man få oplysninger om andre i lejren.
Efter nogle måneder, i oktober...tror jeg...
...blev Anne, Margot og mrs. van Daan forflyttet til Bergen-Belsen.
Edith...
Jeg er ked af at fortælle jer, at Edith ikke kommer tilbage.
Hun døde i Auschwitz's infirmeri...
...på et tidspunkt i vinter.
Jeg så selv van Daan, da han var på vej til gaskammeret.
Ah Gud...
Lige inden russerne befriede lejrene-
tog tyskerne mange af de yngre, stærkere mænd med på retræten.
Peter var en af dem.
Jeg ved ikke, hvad der skete med ham.
Heller ikke med dr. Dussel.
Ham tabte jeg sporet af, det gør mig ondt.
Og mrs. van Daan og pigerne?
Jeg har store forventninger.
Bergen-Belsen er ingen dødslejr. der var ingen gaskamre.
Og specielt Anne og Margot de er unge, stærkere...
Anne fylder 16 om en uge. Den 12. juni.
Jo... Jeg har store forhåbninger.
Det her er virkelig pænt af dig, Miep.
Jeg kan ikke takke dig nok.
De er velkommen til at blive, så længe De har lyst.
Det vil glæde os, hvis De vil betragte huset som Deres hjem-
til De finder noget bedre.
Til gengæld vil det glæde mig, hvis du vil kalde mig Otto.
Det har aldrig virket...
Selvfølgelig, hvis De foretrækker det, mr...
Men kun udenfor kontoret, det vil føles forkert at være uformel der.
Hvis du insisterer.
Det er kun takket være dig, der er et kontor at komme hjem til.
Efter mr. Koophuis blev frigivet, lykkedes det os at holde det i gang.
Det var godt nyt om ham og Kraler.
Jeg har tit tænkt på dem og bedt til, de ikke blev hårdt straffet.
Mé jeg...? -Tak.
Ja, på det område blev vores bønner besvaret.
Hvad med dem, du har talt med, som prøver at finde fanger fra lejrene.
Hvornår kan du vente nyt om pigerne? -Det er umuligt at sige.
Der er så mange.
De kalder os tvangsforflyttede. Der er millioner.
Er det ikke forbløffende?
Millioner.
Sidste uge, da mr. Kraler kom tilbage-
talte vi for første gang alle sammen om den dag.
Mr. Kraler, mr. Koophius, Elli, Jan og jeg.
Vi diskuterede, hvem der gjorde det. Hvem der forrådte jer.
Men vi kan kun nære vores mistanker og gætte.
Gad vide, om vi finder ud af det. -Vil du vide det?
Vil du ikke? -Nej.
Det vil jeg aldrig vide.
Kom ind.
Godmorgen, mr. Frank. -Godmorgen.
Deres post.
Har De hørt nyhederne til morgen? Om bomben.
Ja, jeg har. Det forekommer ufatteligt.
Måske afslutter det krigen derovre. -Lad os håbe det.
Mr. Frank.
Otto...
Har du det godt?
Anne og Margot...
...kommer ikke tilbage, Miep.
Undskyld... Otto...
Jeg gemte dem her til Anne.
Vi var kun en håndfuld af de mange gode hollændere-
-som gjorde det, vi gjorde, eller meget mere-
-i den mørke, forfærdelige tid for så mange år siden.
Det vil altid føles som i går-
-for de af os som var vidner det.
Anne, Margot og mrs. van Daan døde i Bergen-Belsen.
Dr. Dussel døde i Neuengamme. Peter van Daan døde i Mauthausen.
Det blev aldrig kendt, hvem der forrådte dem.
Miep og Jan Gies bor i Amsterdam. De er de sidste overlevende-
af dem, der satte livet på spil for deres venner på loftet.
Anne Franks private dagbog, er blevet en gave til verden.
Oversættelse: Theresa Berman PrimeText International AB, 2007
Textadmin: www.primetext.tv PrimeText lnternationalAB, 2007